Hobbitul
Mai repede ! Haide !
Poftim.
Ai grijă !
Scuze, dragă !
- Poftim ! - Mulțumesc.
Te deranjează dacă stau ? Adu-mi ce a comandat și el.
Lasă-mă să mă prezint. Numele meu este Gandalf,
Gandalf cel Gri.
Știu cine ești.
Minunat. Asta este o șansă bună ...
Ce îl aduce pe Thorin Scut-de-Stejar la Brea ?
Am primit vestea că tată meu,
a fost văzut cutreierând pe tărâmurile sălbatice.
Am fost să-l aut. Nici urmă de el.
Thorin, a trecut multă vreme de când nu se mai vorbește despre Thrain.
Încă trăiește. Sunt sigur de asta.
Tatăl meu a fost la tine, înainte să dispară.
Ce i-ai spus ?
I-am zis să meargă spre Erebor.
să adune 7 armate de gnomi
și să atace dragonul pentru a recuceri Muntele Singuratic.
Același lucru ți-l spun și ție.
Recuperează-ți ținuturile natale.
Nu-i o coincidență întâlnirea noastră, nu, Gandalf ?
Nu, nu este.
Muntele Singuratic mă îngrijorează, Thorin.
Acel dragon a stat acolo destulă vreme.
Mai devreme sau mai târziu, mințile întunecate vor veni la Erebor.
Am dat peste personaje jalnice în timp ce călătoream pe Poteca Verde.
M-au luat drept un vagabond.
Îmi imaginez că au regretat.
Unul dintre ei purta un mesaj.
E limbajul negru.
- O promisiune de răsplată. - Pentru ce anume ?
Pentru capul tău.
Cineva te vrea mort.
Thorin, nu mai poți aștepta. Ești moștenitorul tronului Durinilor.
Unește armatele gnomii. Împreună puteți măreția și puterea
să recuceriți Ereborul.
Convoacă adunarea celor 7 gnomi. Cere-le să respecte jurământul.
Cele 7 armate au depus un jurământ celui care poartă bijuteria regală,
Arkenstone.
Este singurul lucru că îi va uni. Și în caz că ai uitat,
piatra a fost furată de Smaug.
Dacă te ajut s-o recapeți ?
Cum ?
Arkenstone este la jumătate de lume depărtare
îngropată sub picioarele unui dragon.
Da, așa este
și pentru asta vom avea nevoie de un hoț.
12 luni mai târziu
DEZOLAREA LUI SMAUG
Cat de aproape e haita ?
Prea aproape. Două leghe, nu mai mult. Dar asta nu-i partea rea.
- Wargii ne-au mirosit ? - Nu încă, dar o vor face.
Avem o altă problemă.
- Te-au văzut ? Au făcut-o ? - Nu, nu este asta.
Ce v-am spus ? Tăcut ca un șoarece.
Calitate excepțională de hoț.
Mă ascultați, vă rog !
Încerc să vă spun că există altceva acolo.
Forma pe care a luat-o, era de urs ?
Da. Dar mare, mult mai mare.
Știai de această bestie ?
Eu zic să ne întoarcem.
Ca să ne vâneze o haită de orci ?
Există o casă.
Nu este departe de aici unde putem găsi refugiu.
A cui casa ?
A unui prieten sau dușman ?
A niciunuia.
Ne va ajuta sau ne va ucide.
Avem de ales ?
Deloc.
Pe aici ! Repede !
Fugiți !
Haideți ! Treceți înăuntru !
- Deschideți ușa ! - Repede !
- Ce aste asta ? - Asta este gazda noastră.
Numele lui este Beorn.
Este unul care-și schimba forma.
Uneori este un urs negru uriaș, alteori este un om puternic.
Ursul este imprevizibil, dar omul poate fi rezonabil.
Oricum, nu prea îi plac gnomii.
- Pleacă. - Pleacă de acolo !
Nu este natural. Deloc. Este evident.
Este o vrajă întunecată.
Nu fii prost. Nu este sub niciun farmec, decât al lui.
Acum, dormiți cu toții. Veți fi în siguranță aici, astă seară.
Sper.
Atacă-i acum.
Să-i omorâm pe împuțiții de gnomi în timp ce dorm.
Nu.
Fiara stă de pază.
Îi vom omorî pe drum.
Se adună în Dol Guldur.
Stăpânul te cheamă !
Creștem ca număr.
Creștem în putere.
Tu îmi vei conduce armatele.
Dar ce facem cu Scutul de Stejar ?
Războiul se apropie.
Mi-ai promis capul său.
Vor muri cu toții.
Anulăm vânătoarea ?
Bolg !
Am o nouă sarcină pentru tine.
Mai ești însetat după sânge de gnomi ?
Deci tu ești cel pe care-l numesc Scut de Stejar ?
Spune-mi ...
de ce te vânează Azog Profanatorul ?
Știi de Azog ?
De unde ?
Poporul meu a fost primul care trăit în munți,
înainte ca orcii să vină dinspre Nord.
Profanatorul mi-au ucis aproape întreaga familie.
Dar unii au devenit sclavi. Nu pentru muncă înțelegeți.
Ci pentru distracție.
Punându-i în cuști și torturându-i pe schimbătorii de formă.
Asta părea să-l amuze.
- Mai sunt alții ca tine ? - Cândva erau mulți.
Acum ?
Acum mai există doar unul.
Trebuie să ajungeți la munte, înainte de ultima zi de toamnă.
Înainte de ziua Durinilor, da.
Nu mai aveți timp.
De aceea trecem prin Pădurea Neagră.
Întunericul locuiește în acea pădure,
lighioane groaznice se târăsc sub acei copaci.
Exista o alianță între orcii din Moria și clanurile de necromanceri din Dol Guldur.
Nu mă voi aventura pe acolo, decât la mare nevoie.
Vom lua drumul spre elfi. Calea lor este sigură.
Sigură ?
Elfii Pădureni din Pădurea Neagră, nu sunt ca neamurile lor.
Sunt mai puțin înțelepți și mai periculoși.
Dar nu contează.
Ce vrei să spui ?
Aceste tărâmuri sunt pline de orci.
Numărul lor s-a înmulțit și voi sunteți pe jos.
Nu veți ajunge vii la pădure.
Nu-mi plac gnomii,
sunt lacomi și orbi.
Orbi în fața acelor vieți pe care le consideră inferioroare lor.
Dar pe orci îi urăsc mai tare.
De ce aveți nevoie ?
Plecați acum, cât timp aveți lumină.
Vânătorii nu sunt cu mult în spate.
The Elvenking.
Pe aici este drumul nostru prin Mirkwood.
Nici urmă de orci. Norocul e de partea noastră.
Eliberați poneii. Să se întoarcă la stăpânul lor.
Această pădure pare bolnavă.
Ca și cum răul s-a abătut asupra ei.
- Nu există altă cale ? - Doar dacă mergem 320 de km prin Nord.
Sau dublu distanței
prin Sud.
Ceva merge în umbre,
ascuns de vederea noastră.
În fiecare zi puterea lui crește.
Ai grijă la necromancer ! Nu e ceea ce pare.
Dacă dușmanii noștri s-au întors, trebuie să aflăm.
Du-te în grotele din munți !
Desișurile Înalte ...
Așa să fie.
Nu și calul meu. Am nevoie de el.
Nu ne părăsești ?
N-aș face asta, dacă aș avea de ales.
Te-ai schimbat, Bilbo Baggins.
Nu ești același hobbit care a părăsit comitatul.
Aveam de gând să-ți spun.
Am ...
găsit ceva în tunelurile goblinului.
Ai găsit ce ?
Pe cine ai găsit ?
Curajul.
Bine. Asta e bine.
Vei avea nevoie de el.
Voi fi cu voi până ajungeți la Elvenlord înainte de trecătoarea Ereborului.
Aveți grijă de hartă și rămâneți în siguranță.
Nu intrați în acel munte fără mine.
Asta nu-i Pădurea Verde.
Chiar aerul este mai greu.
Va încerca să vă intre în minte și să vă abată de la drum.
Ne va rătăci ? Cum adică ?
Trebuie să rămâneți pe cărare. Să nu deviați !
Dacă o faceți, n-o s-o mai găsiți din nou.
Rămâneți pe calea corectă ! Rămâneți pe cărare !
Haideți ! Trebuie să ajungem la munte înainte de solstițiu.
Să mergem !
Avem o singură șansă să găsim ușa ascunsă.
Cărarea o ia pe aici.
Pe aici.
Aer ! Am nevoie de aer.
- Capul meu se învârte. - Ce se întâmplă ?
Continuați să mergeți. Nori ...
- de ce ne-am oprit ? - A dispărut cărarea.
- Ce se întâmplă ? - Am pierdut cărarea.
Găsiți-o.
Uitați-vă după cărare.
Nu-mi amintesc asta. Nimic nu pare familiar.
Unde sunteți ?
- Unde este ? - Nu știm. Nu știm unde este.
Oare chiar nu are sfârșit această pădure infernală ?
Privește ! Un săculeț Duraco !
Sunt gnomi în aceste păduri.
Gnomi din Munții Albaștri, fără îndoială.
- Este exact ca a mea. - Pentru că e chiar a ta.
Înțelegi ? Mergem în cerc. Ne-am rătăcit.
Nu ne-am rătăcit. Continuăm să mergem spre Est.
- Dar în care parte este estul ? - Nu mai vedem lumina Soarelui.
Soarele. Trebuie să găsim Soarele.
Soarele !
Trebuie să ...
Ce este asta ?
Destul ! Liniște ! Cu toții !
Suntem priviți.
Văd un lac ! Și un râu !
Și Muntele Singuratic ! Aproape am ajuns.
Mă puteți auzi ? Știu pe unde s-o luăm.
Mă auziți ?
Înțeapă-o !
- Este în viață și lovește ! - Omoară-l ! Omoară-l acum.
Să avem un festin !
Festin !
Ce este ?
Gras și suculent ...
Doar o mică gustare.
Măi să fie ! Unde e ?
Aici.
Înțeapă !
Înțepătorul. Este un numele bun ?
Înțepătorul.
Unde este Bilbo ?
Sunt aici sus !
Mișcați-vă ! Mișcați-vă !
Unde este ? Unde este ?
Este al meu.
Să nu crezi că n-o să te omor, gnomule. Va fi plăcerea mea.
Kili !
O armă. Repede !
Dacă crezi că voi da o armă unui gnom, te înșeli.
Percheziționați-i !
Dă-mi-o înapoi ! E un lucru privat.
Cine-i ăsta ?
Fratele tău ?
Asta este soția mea.
Ce creatură oribilă ? Un orc mutant ?
Asta este băiatul meu, Gimli.
Dă-mi pumnalul.
Păianjenii sunt morți ?
Da, dar mai mulți vor veni.
Devin mai îndrăzneți.
Aceasta este o străveche spadă a Elfilor.
Făurită de cei din neamul meu.
- De unde ai asta ? - Mi-a fost dată.
Ești nu numai hoț, ci și un mincinos.
Thorin ... Unde este Bilbo ?
Închideți poarta.
Ia-ți mâinile de pe mine !
De ce nu încerci să mă percheziționezi și pe mine.
Aș putea avea orice pe sub pantaloni.
Sau nimic.
De ce gnomul se holbează la tine, Thauriel ?
Cine poate spune ?
E destul de înalt pentru un gnom.
Nu crezi ?
Mai înalt decât alții ...
... dar nu mai puțin urât.
Calmați-vă, nu putem ieși !
Nu sunt tunelurile orcilor. Sunt culoarele Regatului Împădurit.
Nimeni nu pleacă de aici, decât cu acordul regelui.
Unii își imaginează că la mijloc e o aventură nobilă.
O aventură pentru a revendica o patrie și a ucide un dragon.
În ce mă privește am suspectat ceva mai prozaic,
o încercare de furt sau ceva de acest tip.
Tu ai găsit o cale de intrare.
Cauți ceea ce ți s-a hărăzit, dreptul de a conduce.
Bijuteria regelui. Arkenstone.
Este foarte prețioasă pentru tine.
Înțeleg asta.
Nestematele din munte și eu le doresc.
Nestemate albe, pietre pure.
Îți ofer ajutorul meu.
Ascult.
Te voi lăsa să pleci, dacă te vei întoarce cu ceea ce este al meu.
- Favoare pentru favoare. - Nu prea ar fi cuvintele mele.
De la un rege la altul.
Nu-l voi crede pe Thranduil,
marele rege, să-și onoreze cuvântul,
chiar dacă sfârșitul zilelor vor veni.
Tu ! Tu nu ai onoare !
Am văzut cum îți tratezi prietenii, care au venit la tine odată,
înfometați, fără adăpost, cerându-ți ajutor.
Ți-ai întors spatele.
Te-ai îndepărtat de suferința poporului meu.
Infernul care ne-a distrus. Ne-ai lăsat pieirii.
Nu-mi vorbi mie de Focul Dragonului.
Îi cunosc mânia și ruina.
Am înfruntat mereții șerpi ai Nordului.
L-am avertizat pe bunicul tău de ce va aduce lăcomia lui.
Dar el n-a ascultat.
Ești exact ca el.
Rămâi aici, dacă așa vrei, să putrezești.
O sută de ani e doar o clipită în viața unui elf.
Sunt răbdător și pot aștepta.
- Ți-a oferit o înțelegere ? - Da.
I-am spus să se ducă naibii
el și toată nația lui.
Asta este.
Înțelegerea era unica noastră speranță.
Nu unica noastră speranță.
Știu că ești acolo.
De ce rămâi în umbră ?
Veneam să-ți raportez.
Credeam că am cerut ca acel cuib să fie distrus cu două luni în urmă.
Am curățat pădurea, precum ni s-a ordonat milord.
Dar mai mulți păianjeni vin din Sud.
Se înmulțesc în ruinele din Dol Guldor. Dacă le-am putea distruge sursa ...
Fortăreața lor este dincolo de granițele noastre.
Ține acele creaturi departe de ținuturile noastre.
Asta este sarcina ta.
Și după ce le îndepărtăm, apoi ce ?
Nu se vor răspândi spre alte ținuturi ?
Celelalte ținuturi nu mă interesează.
Soarta lumii se va schimba mereu, dar aici în acest regat, vom dăinui.
Legolas a spus că ai luptat bine azi.
A ajuns să te placă.
Te asigur, milord, pentru mine nu este mai mult decât căpitanul gărzilor.
Poate că a făcut-o cândva.
Acum, nu sunt atât de sigur.
Nu cred că-i vei permite fiului tău să se lege unei vieți a dragostei.
Nu, ai dreptate. N-o voi face.
Totuși, tine la tine. Nu-i da speranțe când, de fapt, nu sunt.
Porțile sunt păzite.
Nu toate ... urmează-mă !
Piatra din mâna ta. Ce este ?
Este un talisman.
O puternică vrajă este asupra lui. Orice gnom va citi runele de pe piatră,
vor fi pentru totdeauna blestemați.
Sau nu.
Depinde de ce faci. Este doar un token.
Piatra ruinelor.
Mama mea mi-a dat-o ca să-mi amintesc promisiunea.
Ce promisiune ?
Să mă întorc la ea.
Se îngrijorează. Crede că sunt nechibzuit.
Și ești ?
Nu.
- Pare o adevărată petrecere. - Este Mereth-en-Gilith.
E Sărbătoarea Luminii Stelare. Lumina sacră,
dar elfii pădurari adoră lumina stelelor.
Întotdeauna am crezut că-i o lumină rece,
izolată și foarte îndepărtată.
Memoriile lui ...
sunt prețioase și pure.
Precum promisiunea ta.
Am fost pe acolo de câteva ori,
dincolo de codri în noapte.
Am văzut lumea ducându-se
și lumina albă a nemuririi înțesând văzduhul.
Am văzut odată Luna de Foc.
Se ridicase deasupra capului. Enormă, roșu-aurie, umplând cerul.
Eram călăuză pentru câțiva comercianți din Ered Luin.
Schimbau lucrurile din argint cu blănuri. Luasem Drumul Verde spre Miazăzi,
ținând Muntele la stânga.
Apoi a apărut o enormă Lună de Foc.
Ne lumina cărarea.
Aș vrea să-ți arăt cavernele de sub munte ...
Galion, nu prea mai e de băut.
Butoaiele astea goale trebuie trimise la Esgaroth cu ore în urmă.
Sigur le așteaptă.
Spune ce vrei de regele nostru, dar are un excelent gust pentru vinuri.
- Ia și gustă. - Gnomii sunt
sub supravegherea mea.
Sunt închiși. Unde crezi că s-ar putea duce ?
Pariez că Soarele răsare.
Cred că s-au mugit zorile.
Nu vom ajunge niciodată la munte, nu ?
Eu nu aș sta prea mult pe aici.
Bilbo !
Sunt gărzi prin apropiere.
Orin, nu pe acolo.
Aici jos, urmați-mă !
Pe aici.
Nu-mi vine să cred unde ne-a dus.
Trebuia să ne scoți afară, nu să ne duci mai în adâncuri.
Știu bine ce fac.
Intrați repede în butoaie.
Ești nebun ? Ne vor găsi !
Nu o vor face. Vă rog, aveți încredere în mine.
Faceți ce spune !
Ce facem acum ?
- Țineți-vă resprația. - Să ne ținem respirația ?
Unde e păstrătorul cheilor ?
Repede !
Bine lucrat, jupâne Baggins.
Să mergem !
Închideți poarta !
Aveți grijă !
Omorâți-i pe toți !
Kili !
Omorâți-o ! Omorâți femeia elf !
După ei !
Kili !
Așteaptă !
Pe acesta îl ținem în viață.
După ei ! Tăiați-le calea !
- Tu erai. - De ce sunt aici, Gandelf ?
Crede-mă, Radagast, nu te-aș fi chemat, dacă nu era important.
Acesta nu este un loc frumos de întâlnire.
Nu este.
Sunt vrăji întunecate, Gandalf.
Bătrâne și pline de ură.
Cine e îngropat aici ?
Dacă avea vreun nume, s-a pierdut în negura timpului.
Ar fi fost cunoscut ca servitorul răului.
Unul dintre atâția !
Unul dintre cei nouă !
De ce acum, Gandalf ? Nu înțeleg.
Călăreții negrii au fost chemați în Dol Guldur.
Dar nu pot fi necromancerii.
Vrăjitorii umani nu puteau convoca un asemenea rău.
Cine a spus că este uman ?
Cei nouă răspund în fața unui singur stăpân.
Am fost orbi, Radagast.
Și fiind orbi, dușmanul s-a întors.
Își cheamă supușii.
Azog Profanatorul nu e un vânător comun, e un comandant.
Este comandantul legiunilor.
Dușmanul se pregătește de război.
Va începe în Est. E concentrat pe muntele ăla.
- Unde te duci ? - Să mă alătur celorlalți.
Eu am început asta, nu-i pot abandona.
- Sunt în mare pericol. - Dacă ceea ce spui este adevărat,
lumea este în mare pericol.
Puterea va putea crește în fortăreața aia.
Tu vrei să-mi las prietenii deoparte ?
- Ceva în spatele nostru ? - Nu e nimic ce pot vedea.
- Cred că am scăpat de orci. - Nu pentru mult timp.
- Am pierdut curentul. - Apele au crescut !
Mergeți spre țărm. Hai, să mergem.
Sunt bine. Nu este nimic.
- În picioare ! - Kili este rănit.
Piciorul lui trebuie legat.
Este o hoardă de orci pe urmele noastre. Trebuie să mergem.
- Încotro ? - Spre munte. Suntem așa de aproape.
Este un lac între noi și acel munte.
- Nu avem cum să-l trecem. - Îl vom ocoli.
Orcii vor fi peste noi.
- Nu avem arme să ne apărăm. - Leagă-i repede piciorul.
Avem două minute.
Mai faceți asta din nou
și sunteți morți.
Scuză-mă, dar ești din Lake Town, dacă nu mă înșel.
Acea bajă de acolo
este disponibilă de închiriat ?
De ce credeți că v-aș ajuta ?
Acei bocanci au văzut zile mai frumoase ...
La fel și acea haină. Fără îndoială multe guri de hrănit.
Câți copii ai ?
Un băiat și două fete.
Și îmi imaginez că soția este o frumusețe.
A fost ...
Îmi pare rău. Nu am vrut să ...
Haide ! Să trecem peste astea !
- Care vă e graba ? - De ce te interesează ?
Vreau să știu cine sunteți.
Ce vă aduce în aceste ținuturi ?
Suntem simpli comercianți din Munții Albaștri.
Am venit să ne vedem rudele din Dealurile de Oțel.
Comercianți simpli spui ...
Oferă-ne provizii și arme.
Ne vei ajuta ?
Știu de unde au venit aceste butoaie.
- Ce e cu ele ? - Nu știu ce afaceri ați avut cu elfii,
dar nu s-au terminat bine.
Nimeni nu intră în Lake Town, fără permisiunea stăpânului.
Avuția lui provine din negoțul cu tărâmul de lemn.
Mai bine v-ar vedea în lanțuri, decât să riște mânia regelui Thrandui.
E un alt mod să intri nevăzut ?
Sigur.
Dar pentru asta aveți nevoie de un contrabandist.
Pe care-l vom plăti dublu.
Haideți ! Mișcați-vă !
Așa este natura răului.
Acolo, în vasta ignoranță a lumii înfectează și se răspândește,
o umbră care crește în întuneric.
O răutate ce nu doarme atât de neagră ca războiul întunericului ce va urma.
Așa a fost și așa va fi mereu.
Și cu timpul, toate lucrurile rele ies înainte.
Cauți compania celor 13 pitici.
De ce ?
Nu mai sunt 13.
Tânărul războinic, arcașul cu părul negru
L-am împuns cu o săgeată mortală.
Are otravă în sânge.
Răspunde la întrebare, nemernicule.
Nu răspund câinilor, femeie elf !
- Nu aș tenta-o. - Îți place să omori, orcule.
Îți place moartea.
Atunci, am să ți-o dau.
Destul !
Thauriel, pleacă !
Pleacă acum.
Nu-mi pasă de un pitic mort. Răspunde la întrebare.
N-ai de ce să te temi. Spune-ne ce știi și vei fi liber.
Ai ordini să-i ucizi. De ce ?
Ce înseamnă Thorin Scut de Stejar pentru tine ?
Gnomul ce fuge nu va fi niciodată rege.
Rege ? Nu există rege sub munte și nici nu va exista.
Nimeni nu va îndrăzni să intre în Erebor, în timp ce dragonul trăiește.
Nu știi nimic. Lumea va arde.
Despre ce vorbești ?
Vorbește !
Timpul nostru a venit iarăși.
Stăpânul meu îl slujește pe Ales.
Acum înțelegi, elfule. Moartea vine peste voi.
Flăcările războiului vin peste voi.
De ce ai făcut asta ? Ai promis că-l eliberezi.
Și am făcut-o.
Am eliberat acest cap nenorocit de umerii săi mizerabili.
Putea să ne spună mai multe.
Nu mai avea ce să-mi spună.
Ce-a vrut să spună prin flăcările războiului ?
Înseamnă că vor să elibereze o armă așa de puternică,
încât vor distruge întreaga pădure.
Vreau dublate gărzile la hotarele noastre.
Toate drumurile și râurile. Nu mișcă nimic, decât la semnul meu.
Nimeni nu intră în acest regat, și nimeni nu îl părăsește.
Închideți poarta !
Rămâne sigilată din ordinul regelui.
Ce facem cu Thauriel ?
Cum adică cu ea ?
A intrat în pădure ...
... înarmată cu arcul și sabia.
Nu s-a întors.
Sânge de pitic !
Au fost aici !
Mai este un alt miros ...
Carne de om !
Au găsit o cale să traverseze lacul.
Atenție !
Ce încerci să faci, să ne îneci ?
Exista o cale în aceste ape jupâne pitic.
Dacă aș fi vrut să vă înec, nu aș fi făcut-o aici.
M-am săturat de asta.
Zic să-l aruncăm peste bord și să terminăm cu asta.
Bard ...
Numele lui e Bard.
De unde știi ?
L-am întrebat.
Nu mă interesează cum îl cheamă. Nu-mi place.
Nu trebuie să-l placi.
Trebuie doar să-l plătim.
Haide, băieți. Întorceți-vă buzunarele.
- Cum știm că nu ne va trăda ? - Nu știm.
Avem o mică problemă.
Lipsesc 10 monezi.
Haide, Gloin.
- Dă-ne ce ai. - Nu vă uitați la mine.
Am rămas fără un șfanț în aventura asta.
Ce am obținut din asta ?
Decât mizerie și durere.
Ia-i ! Ia-i pe toți !
Haide, repede, dați-mi banii.
Te plătim când primim proviziile, nu înainte.
Dacă țineți la libertatea voastră, faceți precum am spus.
Sunt gărzi înainte.
Ce face ?
Vorbește cu cineva.
Arată spre noi.
- Acum își strâng mâinile. - Ce ?
Ne vinde.
Liniște !
Ne apropiem de poartă.
Stai ! Treci la inspecție !
Actele vă rog.
- Tu erai, Bard. - 'Neața, Percy.
- Ai ceva de declarat ? - Nimic
Mi-e frig și sunt obosit.
- Vreau să mă duc acasă. - Și eu.
Poftim. Totul este în ordine.
Nu așa de repede.
Sunt niște butoaie goale din Ținutul Lemnului.
Doar că nu sunt goale.
Nu-i așa, Bard ? Dacă-mi amintesc corect,
ai licență de barcagiu, nu-i așa,
nu ca și pescar.
Nu este treaba ta.
Este afacerea stăpânului, ceea ce înseamnă că este și a mea.
Hai, Alfred, ai o inimă. Oamenii trebuie să mânânce.
Acești pești sunt ilegali.
- Goliți butoaiele pe margine. - L-ați auzit.
În canal.
Haide !
- Vremurile sunt grele. Hrana e puțină. - Nu este problema mea.
Când oamenii vor auzi că stăpânul aruncă peștii în lac,
când încep revoltele ...
atunci, ar fi problema ta ?
Opriți-vă !
Întotdeauna campionul oamenilor, nu, Bart ?
Protectorul oamenilor de rând.
Poate că acum ești în favorurile lor, barcagiule, dar nu va dura.
Ridicați poarta !
Stăpânul are ochii pe tine. Ai face bine să-ți amintești.
- Știm unde trăiești. - E un oraș mic, Alfrid.
Toată lumea știe unde trăiește celălalt.
Este budoarul. Este singura explicație.
- Adu-mi o băutură. - Tonul oamenilor se schimbă, sire ...
Sunt oameni de rând, Alfrid. Întotdeauna a fost așa.
Nu este vina mea că trăesc într-un loc ce pute a ulei de pește și tar.
Muncă, adăposturi, hrană.
- Numai de asta discută. - Sire, cred că
sunt conduși de aducători de necazuri.
Atunci, trebuie să-i găsim și să-i arestăm.
Mă gândeam la același lucru, sire.
Și toate aceste discuții despre schimbări
și despre rebeli ce se adună.
Ce urmează ? Să pună întrebări ?
Să formeze comitete ?
- Să lanseze solicitări ? - Asta era în trecut. Acum e ceva nou.
- Ce ? - Asta am spus, sire.
Sunt discuții despre alegeri.
Alegeri ? Este absurd.
Nu aș accepta.
Nu cred că v-ar întreba, sire.
Circari ! Ingrați !
Cine ar avea tupeul să-mi pună la îndoială autoritatea ?
Cine ar îndrăzni ?
Bard.
Ai cuvântul meu că acel aducător de necazuri este în spatele acestui lucru.
Ia-ți mâinile de pe mine.
Nu i-ai văzut. Nu au fost aici.
Peștii nu au nimic.
Urmați-mă.
Bard, casa noastră. Este supravegheată.
Îi poți spune stăpânului tău că am terminat pe ziua de azi.
Tată !
- Unde ai fost ? - Tată, aici erai.
Am fost îngrijorată.
Bain, adu-i înăuntru.
Dacă spui de asta cuiva ... îți rup mâinile.
Acolo !
De ce ies gnomi din budoarul nostru ?
Ne vor aduce noroc ?
Poate că nu sunt cele mai bune, dar vă vor ține de cald.
Mulțumesc.
O lance a vântului gnomă !
Arăți de parcă ai văzut o fantomă.
A văzut.
Ultima oară când am văzut o asemenea armă
orașul era în flăcări.
Era ziua în care a venit dragonul.
Ziua în care Smaug a distrus Dale-ul.
Galion, stăpânul orașului, și-a adunat arcașii să tragă în bestie.
Dar pielea unui dragon e dură, mai dură ca orice armură.
Numai o săgeată neagră trasă dintr-o lance a cântului
ar putea străpunge partea laterală a dragonului.
Și puține din acele săgeți au fost făcute.
Furtuna se apropia când Galion a realizat rezistența finală.
Ziua oamenilor ...
Multe ar fi fost diferite.
Vorbești de parcă ai fost acolo.
Toți gnomii știu povestea.
Atunci, știi că Galion a lovit dragonul.
Trebuie să tragă sub aripa stângă. O lovitură și ar fi omorât bestia.
Este doar o poveste, copile. Nimic mai mult.
Ne-ai luat banii. Unde sunt armele ?
Așteptați aici.
Mâine este solstițiul.
Ziua Durinilor este peste două dimineți.
Trebuie să ajungem la munte până atunci.
Și dacă nu ajungem ?
Și dacă eșuăm să găsim ușa ascunsă până atunci.
Atunci, această călătorie a fost în van.
Ce este asta ?
O ghioagă, un harpon vechi.
- Și ăsta ? - Ciocanul unui fierar.
Greu la mână, dar eficient..
Pentru a vă apăra viețile acestea vor fi mai bune decât nimic.
Te-am plătit pentru arme. Săbii și topoare din oțel !
Asta este gunoi.
Nu vom găsi mai bune în afara armureriei castelului.
Armele făurite din oțel sunt ținute sun cheie.
Thorin, de ce nu luăm ce ni se oferă și să mergem ?
Am învățat o lecție. La fel și tu.
Eu zic să mergem.
Nu vă duceți nicăieri.
Ce ai văzut ?
Sunt spioni ce supraveghează această casă
și probabil fiecare doc din oraș.
Ați face bine să așteptați până la căderea nopții.
Thorin.
Tată ?
Să nu-i lași să plece.
Am crezut că ești un orc.
Dacă eram un orc
... ai fi fost moartă.
Thauriel, nu poți vâna 30 de orci de una singură.
Dar nu sunt de una singură.
Știai că am să vin.
Regele este supărat, Taria.
De 600 de ani, tatăl meu te-a protejat, te-a favorizat,
și tu i-ai încălcat ordinele.
I-ai trădat încrederea.
Vino înapoi cu mine ...
... te va ierta.
Dar eu nu.
Dacă mă întorc, nu mă voi putea ierta.
Regele nu a lăsat orci în ținuturile noastre,
dar acum pot trece granița noastră și să ne omoare prizonierii.
Nu este lupta noastră !
Este lupta noastră.
Nu se va sfârși aici. Cu fiecare victorie acest rău va crește.
Dacă tatăl tău are calea lui, nu vom face nimic.
Ne vom ascunde după zidurile noastre, ne vom trăi viețile departe de lumină
și vom lăsa întunericul să coboare.
Nu facem parte din această lume ?
Spune-mi, când am lăsat răul să devină mai puternic ca noi.
Salut, Bard. Ce cauți ?
Era o tapiserie. Una veche. Unde a dispărut ?
Despre ce tapiserie vorbești ?
Aceasta.
Îți spun, erau gnomi și au apărut din neant.
Cu bărbi și ochi neînfricați.
Nu am mai văzut asemenea.
Ce gnomi sunt în aceste părți ?
- Este profeția. - O profeție ?!
O profeție a Durinilor.
O profeție.
Profeție.
Vechile povești devin adevărate.
Tone de comori.
- Poate fi adevărat ? - Domnul fântânilor de argint s-a întors ?
Lordul fântânilor de argint. Regele ...
Regele de sub Munte va veni pentru noi.
Și clopotele vor bate la întoarcerea regelui muntelui.
Dar totul va cădea în tristețe ...
deoarece va străluci și va arde.
- Tată, am încercat să-i opresc. - De cât timp au plecat ?
Imediat ce luăm armele o luăm direct spre cărarea dinspre munte.
Hai.
Ești bine ?
Mă descurc.
Fugiți !
Ți-am spus.
Ridică-te !
Ce înseamnă asta ?
- I-am prins furând arme, d-le. - Da, inamicii statului.
Sunt un grup de mercenari, dacă nu mai rău, sire.
Tacă-ți fleanca !
Nu știi cu cine vorbești.
Acesta nu este um om de rând. Acesta este Thorin.
Fiul lui Thráin.
Fiul lui Thrór.
Suntem gnomii din Erebor.
Am venit să ne revendicăm patria.
Îmi amintesc acest oraș în vremurile lui de glorie.
O mulțime de corăbii în port, pline cu mătăsuri și pietre prețioase.
Acesta nu era un simplu oraș abandonat, pe lac.
Acesta era centrul întregului comerț al nordului.
Voi avea grijă ca acele timpuri să se întoarcă.
Voi reaprinde marile forje ale gnomilor
și voi trimite bogățiile, care să curgă din nou
de zidurile Erebor-ului !
Da, asta ne vei aduce.
Focul dragonului și ruină.
Dacă vei trezi acea fiară, ne va distruge pe toți.
Puteți să-l ascultați pe acest om, dar vă promit asta ...
Dacă vom reuși, vom împărți cu toții bogățiile muntelui.
Veți avea îndeajuns aur să reconstruim de 10 ori.
Voi toți. Ascultați-mă !
Trebuie să mă ascultați ! Ați uitat ce s-a întâmplat în Dale ?
I-ați uitat pe cei care au murit în furtuna de foc ?
Și pentru ce scop ?
Ambiția oarbă a unui rege al Muntelui,
plin de lăcomie ce nu putea vedea mai departe de propria sa dorință.
Nu trebuie ca niciunul dintre noi să ne grăbim să condamnăm.
Să nu uităm, că a fost Girion, lordul de Dale,
strămoșul tău, care n-a putut să ucidă fiară.
Este adevărat, sire. Cunoaștem cu toții povestea.
Săgeată după săgeată a tras. Fiecare din ea a ratat ținta.
Nu ai niciun drept. Niciun drept să intri în acel munte.
Am tot dreptul.
Vorbesc cu stăpânul oamenilor de pe Lac.
Vrei ca profeția să se îndeplinească ?
Vrei,
să împărțim cea mai mare bogăție a poporului meu ?
Ce spui ?
Îți spun ... Bun venit !
Urăm bun venit regelui de sub Munte.
Știi că suntem cu un om în minus.
- Unde este Bofur ? - Dacă nu este aici îl lăsăm în urmă.
Trebuie să găsim intrarea până la apus. Nu putem risca să întârziem.
Tu, nu. Trebuie să mergem în viteză.
Tu ne vei încetini.
- Ce tot spui ? Vin cu voi. - Nu.
Voi fi acolo când se va deschide intrarea,
când ne vom uita în halele străbunilor noștri.
Kili, rămâi aici.
Odihnește-te. Alătură-ni-te când te vei vindeca.
Eu rămân cu puștiul. Datoria mea este față de cei răniți.
Unchiule ...
am crescut cu poveștile muntelui.
Povești pe care ni le-ai spus. Nu poți să-i iei asta.
- Gili ! - Îl voi căra dacă trebuie.
Într-o zi vei fi rege și vei înțelege.
Nu pot risca reușita acestei expediții pentru un singur gnom.
Nici măcar pentru un neam al meu.
Fili, nu fii un prost ! Locul tău este cu compania.
Locul meu e cu fratele meu.
Pe barba mea. Acesta e ceasul ?
Așteptați !
Și voi ați ratat barca ?
Kili !
Nu ...
Am terminat cu voi. Plecați !
Nu, nu ...
Te rog, nimeni nu ne va ajuta. Kili e bolnav.
E tare bolnav.
Ce este acest loc ?
Odată era orașul Dale.
Acum e o ruină.
Dezolarea lui Smaug.
Curând, Soarele va fi la amiază.
Trebuie să găsim intrarea secretă înainte de apus.
- Pe aici ! - Așteaptă.
Gandalf a spus să așteptăm aici cu orice preț.
Îl vezi ? Nu avem timp să-l așteptăm pe vrăjitor.
Suntem pe cont propriu. Haideți !
Dol Guldur !
Dealul Vrăjitorie.
Pare complet abandonată.
Așa este menită.
Există o vrajă de ascundere asupra acestui loc.
Ceea ce înseamnă că dușmanul nostru nu este pregătit să ni se arate.
Nu și-a recuperat complet puterile.
Radagast, du mesajul ăsta la lady Galadriel.
Spune-i că trebuie să forțăm mâna.
- Ce vrei să spui ? - Vreau să intru singur.
- Sub nicio formă să nu intri după mine. - Da. Promit.
- Pe cuvântul tău ? - Da, da, da ...
Așteaptă, Gandalf !
Dacă e o capcană ?
Pleacă și să nu te mai întorci.
Fără îndoială, că e o capcană.
Răului care se ascunde aici ...
Îi poruncesc să iasă afară !
Îi poruncesc să se dezvăluie !
A venit vrăjitorul.
Ridică vraja ...
Ne va găsi !
Da ...
- Nimic ? - Nimic.
Dacă harta asta e adevărată,
intrarea e deasupra noastră.
Acolo sus !
Ai ochi ageri, jupâne Baggins !
Trebuie să fie aici.
Intrarea secretă.
Pentru toți cei care s-au îndoit de noi ...
aceasta e ziua !
Așadar, avem cheia.
Asta înseamnă că aici pe undeva ... e gaura cheii.
Ultima lumină a zilei lui Durin ...
va străluci peste gaura cheii.
Nori ...
Dispare lumina. Haideți !
Nu mai fă gălăgie ... nu aud nimic.
Nu este aici !
Doborâți-o !
Haideți !
E inutil. Intrarea e blocată.
Nu se va deschide cu forța.
Vraja e puternică.
Nu !
Ultima lumină a zilei lui Durin ...
va străluci peste gaura cheii.
Asta spune aici.
Ce ne-a scăpat ?
Balin ?
Nu mai avem lumină ...
Nu putem face nimic.
Am avut doar o singură șansă.
Să mergem, fraților.
- Stați puțin ... - Prea târziu.
Unde se duc ?
Nu puteți renunța acum !
Thorin ...
nu poți renunța acum.
Stai lângă piatra cenușie ...
Când sturzul va ciocăni ...
Așa spune ...
Ultima lumină a zilei lui Durin va străluci ...
Ultima lumină.
Ultima lumină ...
Asta e !
Gaura cheii !
Haideți ! Lumina Lunii e ...
Ultima lună din toamnă !
Unde-i cheia ?
Era aici.
Era aici ...
- Erebor ! - Thorin ...
Cunosc aceste ziduri.
Coridoarele astea.
Piatra asta.
Îți amintești, Balin ?
Camerele pline de lumină aurie.
Îmi amintesc.
Aici odihnește al șaptelea regat al poporului lui Durin.
Fie ca inima munților să unească
toți gnomii pentru apărarea acestei case.
Tronul regelui.
- Ce e aia ? - Ce ?
De sus.
Arkenstone.
Arkenstone ?
Ce mai e și aia ?
Aia, d-le hoț ...
e motivul pentru care ești aici.
- Nu poți face nimic ? - Am nevoie de ierburi,
ca să-i scadă febra.
Am umbra nopții, spilcuță ...
Nu mă ajută la nimic. Ai niște frunza regelui ?
Nu, e o buruiană. O dăm porcilor.
Porci. Buruiană ...
Bine.
Nu te mișca.
Vrei ca eu să găsesc o bijuterie ?
O uriașă bijuterie albă.
Atâta tot ? Cred că sunt o grămadă, acolo.
Există o singură Arkenstone.
O vei recunoaște când ai s-o vezi.
Sigur.
Ca să fiu sincer, flăcăule ...
nu știu ce vei găsi acolo jos.
Dacă nu vrei, nu trebuie să te duci. Nu te dezonorezi.
Nu ! Balin ...
Promit că voi face asta.
Și cred că trebuie să încerc.
Nu mă mai surprinde ...
- Ce anume ? - Curajul hobbiților.
Acum, du-te !
Cu tot norocul din lume.
Bilbo ...
Dacă dai cumva acolo, peste ...
un dragon adevărat ...
să nu-l trezești.
Ai ajuns prea târziu, vrăjitorule !
S-a împlinit.
Unde este stăpânul tău ?
Unde este ?
E peste tot ...
Noi suntem legiunea !
S-a sfârșit.
Aruncați-l jos.
Nu există lumină, vrăjitorule ...
care să poată învinge întunericul.
Sauron ...
Alo ?
Nu sunt acasă.
Ce-i asta ?
Arkenstone.
Arkenstone ...
O uriașă bijuterie albă.
Ei bine ...
Hoțule ...
Te miros.
Îți aud respirația.
Îți simt mirosul.
Unde ești ?
Unde ești ? !
Haide, nu fii timid !
Pășește în lumină.
E ceva la tine ...
ceva ce porți.
Ceva făcut din aur.
Dar cu mult mai mult decât ...
Neprețuit.
Iată-te, hoț din umbră.
N-am venit să te fur,
o, Smaug, înfricoșătorule !
Am vrut să mă uit la tine,
să văd dacă ești așa de grozav, cum se spune în basme.
Eu nu le credeam !
Acum crezi ?
Sincer.
Basmele și cântecele
sunt mult sub realitatea
enormității tale, o, Smaug,
atotputernice.
Crezi că lingușirile te vor ține în viață ?
- Nu. - Într-adevăr !
Pari să-mi cunoști numele,
dar eu, nu cred să fi mirosit vreodată neamul tău.
Cine ești și de unde vii, dacă nu te superi ?
- Vin din sub Deal. - De sub Deal ?
Și drumul meu a trecut pe sub dealuri și pe deasupra lor.
Și ...
Și-am mers și prin aer. Eu sunt acela care umblă nevăzut.
Fantastic. Și cine mai pretinzi că ești ?
Poartă-noroc,
- Spărgător de Enigme. - Minunate titluri !
- Continuă ! - Călăreț-de-butoaie.
Călăreț-de-butoaie ? Interesant ...
Și prieteni tăi gnomi ?
Unde se ascund ?
Gnomii ?
Nu ...
Aici nu sunt gnomi. Te-ai înșelat.
Nu-mi spune mie asta, Călăreț-de-butoaie !
Te-au trimis aici să le faci treabă periculoasă,
în timp ce ei stau ascunși afară.
Te înșeli, o, Smaug, cea mai mare și mai grozavă năpastă !
Ai bune maniere ...
pentru un hoț și un mincinos !
Cunosc mirosul și gustul gnomilor,
mai bine decât oricine.
Aurul e motivul ...
Sunt atrași de aur precum muștele de hoit !
Credeai că nu știam că va veni și ziua asta ?
Că o bandă de gnomi ipocriți se vor întoarce
târându-se prin munți ?
- Un cutremur ! - Acela, flăcăule ...
a fost un dragon.
- Tată ? - Vine de pe munte.
Ar trebui să pleci.
- Ia-ți copiii și pleacă de aici. - Și unde să mă duc ?
N-am unde să plec.
Vom muri, tată ?
- Nu, scumpo. - Dragonul ... ne va ucide.
Nu și dacă-l ucid eu mai întâi.
Regele din sub Munte e mort.
I-am luat tronul.
I-am mâncat supușii, cum mănâncă lupul oile.
Ucid unde vreau și când vreau.
Armura mea e impenetrabilă.
Nicio sabie nu mă poate atinge !
- Să mergem ! - O săgeată neagră ?
- De ce nu mi-a spus ? - Pentru că nu trebuia să știi.
Ascultă-mă cu atenție ...
Vreau să le distragi atenția gărzilor.
Imediat ce voi ajunge în turn, voi pune săgeata la arc.
Repede, acolo jos.
- Du-te ! - Opriți-i !
Bain !
Ai grijă de ea. Să n-o găsească nimeni.
Mă ocup eu de ei.
- Nu te las singur. - Pleacă !
- Ești arestat. - Pentru ce ?
Pentru ce va alege stăpânul.
- Ce va fi cu Bilbo ? - Să-i mai dăm timp.
Pentru ce ? Ca să fie ucis ?
Ți-e teamă.
Da, mă tem.
Mă tem pentru tine.
Un rău stăpânește comoara aia.
Un rău ce a tulburat mințile bunicului tău.
Nu sunt ca bunicul meu.
Nu mai ești tu însuți.
Thorin pe care-l cunosc n-ar ezita să intre ...
Nu voi risca expediția pentru viața ...
unui tâlhar.
Bilbo ...
Numele lui e, Bilbo.
Scut de stejar,
uzurpatorul ăla gnom ...
El te-a trimis aici pentru Arkenstone ...
- Nu-i așa ? - Nu, nu ...
Nu știu despre ce vorbești.
Nu încerca să negi.
I-am ghicit jocul mizerabil cu mult timp în urmă.
Dar nu contează.
Expediția lui Scut de Stejar va da greș.
Întunericul e pe cale să vină.
Va acoperi orice colț al Pământului.
S-a folosi de tine, hoț invizibil !
Nu ești decât un mijloc pentru el.
Scut de stejar cel laș,
a cântărit valoarea vieții tale și a aflat,
că nu valorează nimic.
Nu ...
Minți !
Ce ți-a promis ?
O parte din comoară ?
De parcă ar fi a lui s-o dea.
Nu mă voi lipsi de nicio monedă.
Nici măcar de una !
Dinții mei sunt ca săbiile,
ghearele mele-s ca sulițele,
aripile mele dezlănțuie uragane !
Așadar, e adevărat. Săgeata neagră și-a găsit ținta.
Ce-ai spus ?
Spuneam că ... reputația ta te precede, o, Smaug ...
tiranicule ...
Nu ai egal ... pe Pământ.
Sunt tentat să te las să o iei ...
ca să-l văd pe Scut de stejar, cum suferă.
Să văd cum îl distruge,
cum îi corupe inima,
și-l duce la nebunie !
Dar cred că n-am s-o fac.
Jocul nostru se termină aici.
Așadar, spune-mi, tâlharule ...
cum vrei să mori ?
Tată, tu ești ?
La pământ !
Scut de stejar a plecat !
Retragerea ! Regruparea la pod !
- I-ați omorât pe toți ! - Mai sunt și alții.
Thauriel, vino !
Îl pierdem !
Thauriel ...
Athelas ...
Athelas !
Ce faci ?
Am de gând să-l salvez.
- Trăiești ! - Nu pentru mult timp !
- Ai găsit, Arkenstone ? - Vine dragonul !
Arkenstone ...
Ai găsit-o ?
Da. Trebuie să plecăm.
Thorin ...
Thorin !
Veți arde !
Haideți !
Haide, Bilbo !
Nu !
Haide !
Țineți-l culcat.
Matilda !
L-am păcălit ?
Nu ! E prea inteligent !
Unde mergem acum ?
În aripa vestică.
- Poate e vreo cale de ieșire. - E prea sus.
- Nu se poate. - E singura noastră șansă.
Trebuie să încercăm.
Haideți.
Am auzit povești de minunile leacurilor elfice.
A fost un privilegiu să asist.
Thauriel !
Nu te mișca.
Nu poți fi ea.
Ea e departe.
E ...
Foarte, foarte departe.
Pășește ...
în lumina stelelor, într-o altă lume.
A fost un vis frumos.
Crezi că m-ar fi putut iubi ?
Țineți aproape !
Așadar ... Nu-i nicio cale de scăpare.
Ultimii dintre rudele noastre ...
Trebuie să fi venit aici,
sperând la imposibil.
Putem încerca să ajungem la mine.
Am putea rezista câteva zile.
Nu ...
Eu nu voi muri așa ...
cu lașitate,
luptându-mă să respir.
Mergem spre forje.
Ne va vedea. Vom muri cu siguranță.
- Nu dacă ne despărțim. - Thorin ...
- Nu vom reuși. - Unii dintre noi da.
Să-l ducem la forje.
Să ucidem dragonul.
Dacă sfârșitul este în foc,
atunci, vom arde împreună.
Haideți pe aici.
Fugiți ... fugiți ...
Fugiți să vă salvați !
Nu aveți unde să vă ascundeți.
Suntem în spatele tău.
Fugiți !
Hei, tu !
Aici !
Trimite vorbă în Dol Guldur ...
Scut de stejar a ajuns în Erebor !
Haideți ! Voi, veniți cu mine.
Pe aici. Este pe aici !
Să mergem !
Thorin !
Urmează-l pe Balin !
Thorin !
Ține-te bine !
Thorin !
Să mergem ! Să mergem !
Planul nu va funcționa. Forjele sunt reci ca gheața.
Are dreptate. Nu avem foc suficient de puternic ca să le pornim.
Cum să nu avem ...
Nu credeam că vei fi întrecut așa de ușor.
Ai devenit încet și gras.
Și ...
Melcule.
Adăpostiți-vă !
Ascundeți-vă !
Bombur, fă acele pedale să meargă !
- Repede ! - Repede !
Bilbo, te duci sus ! La semnalul meu trage de pârghie !
Balin, mai știi să faci flăcările orbitoare ?
Da, într-o clipită ! Să mergem !
Nu avem o clipită !
Unde-i sulful !
Ești sigur că știi ceea ce faci ?
Haideți !
Acum !
Să-l ducem în Galeria Regilor !
Continuă, Bilbo ! Fugi !
Tu, crezi că mă poți păcăli, Călăreț-de-butoaie ?
Ați venit prin Orașul Lacului.
Ăsta e un complot meschin pus la cale de acești pitici jegoși
și oamenii aceia mizerabili ai lacului ...
Plângăcioșii aceia codaci, cu arcurile lor lungi
și săgețile lor negre.
Probabil a sosit timpul să le fac o vizită.
O, nu !
Nu e vina lor ! Oprește-te ! Nu poți să te duci în Orașul Lacului !
O, dar tu ții la ei ! Nu-i așa ?
Bine.
Atunci, poți să-i privești murind.
Aici ...
vierme inutil și prost !
Tu ...
Acum iau înapoi ce ne-ai furat.
A, tu nu vei lua nimic înapoi de la mine,
gnomule.
Eu ți-am nimicit războinicii cu multă vreme în urmă !
Eu am insuflat teroarea în inima oamenilor !
Eu sunt Regele de sub Munte !
Ăsta nu e regatul tău !
E tărâmul gnomilor. Aurul gnomilor !
Iar noi ne vom avea răzbunarea !
Răzbunare ! Răzbunare !
Vă arăt eu răzbunare !
Ascultați-mă ! El nu știe ce va să vină !
Eu sunt focul !
Eu sunt ...
moartea !
Ce-am făcut ?
SFÂRȘIT